УДК 341.9
Оболенцев  В.Ф., к.ю.н.,
Національний юридичний університет 
імені Ярослава Мудрого, м. Харків
МОДЕЛЮВАННЯ СИСТЕМИ ЗЛОЧИНУ 
Раніше фахівці вже вказували на можливість розуміння злочину як системного об’єкту. На думку Я. І. Гілінського: «Злочин є системою. Він характеризується певною структурою, елементним складом (склад злочину). Це цілісна (не сумативна) система. Кожен її елемент виступає як специфічна частина даної системи (суб’єкт та об’єкт злочину, об’єктивна його сторона та ін.)» [2, с.50]. Розглядаючи інтегративну функцію складу злочину, М. І. Бажанов стверджував, що усі його ознаки знаходяться в єдності та взаємозв’язку і створюють собою інтегративну систему, яка характеризує в цілому діяння як злочинне та каране [1, с.451]. 
Вважаємо, що системні властивості (взаємодія чотирьох елементів складу злочину та нова емерджентна властивість - суспільна небезпечність як результат цієї взаємодії) дають підстави в усіх випадках вважати злочини системними об’єктами.
Як системний об’єкт злочин може бути змодельований. Враховуючи наш власний досвід моделювання системи злочинності [3] вважаємо, що для цього прийнятною є методика побудови функціональних моделей систем (IDEF0-моделей).  В них основними графічними елементами є функціональні блоки (роботи)  - аctivity та  інтерфейсні дуги (стрілки) ^– arrow.  Функції елементів системи (робота, ціль чи завдання) графічно зображуються функціональними блоками у виді прямокутників. Відповідно до сторін прямокутника вказують дані (величини, об’єкти), які характеризують елементи системи. Щодо лівої сторони відображають вхід (input) ^– вхідні величини, тобто об’єкти (матерію, енергію, інформацію), які поступають (входять) у блок і перетворюються в ньому на вихідні величини (об’єкти). Відповідно, права сторона - це вихід (output). На ній вказують вихідні величини, результати діяльності функціонального блоку (елементу системи) з перетворення вхідних величин. Щодо верхньої сторони, то на ній окреслюють керування (control) ^– конкретні керуючі дії, документи, правила, стандарти, обмеження та ін., що зумовлюють виконання блоком своїх функцій. На нижній стороні показують механізми (mechanism), якими є те, що в даній системі забезпечує виконання функцій (обладнання, спеціалісти, а також потрібні ресурси).
Такий варіант зображення функціонального блока найбільш повно відбиває процес його функціонування: виконання роботи над деякими вхідними об’єктами з перетворення їх на вихідні згідно з обставинами керування (регламенту) наявними механізмами.
					Керування (Control)

Функція елементу системи (ціль, призначення, головне завдання)

	 Вхід (input)  		                                     Вихід (output)

					Механізм (Mechanism)

			                 Схема функціонального блока.

Відповідно, у моделі системи злочину його основна функція (робота, ціль, завдання) графічно має бути зображена функціональним блоком у виді прямокутника з текстовим наповненням «Об’єктивна сторона злочину». Біля лівої сторони відображається вхід (input) ^– об’єкт злочину, суспільні відносини, які поступають (входять) у систему та перетворюються в ній діями об’єктивної сторони на вихідні величини (наслідки злочинного посягання). Відповідно, права сторона - вихід (output), результати діяльності функціонального блоку, наслідки злочину. Щодо верхньої сторони, то на ній окреслюється керування, тобто обставини суб’єктивної сторони злочину, що зумовлюють виконання злочинних дій. На нижній стороні вказуються механізми (те, що в даній системі забезпечує виконання її  функцій) -  суб’єкти злочину.
					Керування (суб’єктивна сторона злочину)

Функція елементу системи (ціль, призначення, головне завдання)

Вхід (об’єкти злочину)  		                     Вихід(наслідки злочину)

					Механізм (суб’єкти злочину)
Наведене моделювання систем злочинів раніше дозволило нам графічно відобразити їх взаємодію як базових структурних елементів системи усієї злочинності [3, с.109-114]. 
У практичному аспекті системний підхід обгрунтовує доцільність заходів запобігання, спрямованих не на знищення (що іноді неможливо), а на роз’єднання у часі та у просторі елементів складу  потенційних злочинів.
Література
 1.	Бажанов М.И. К вопросу о функциях состава преступления / М. И. Бажанов  // Бажанов М.И. Избранные труды / М.И. Бажанов; сост. В. И. Тютюгин, Е. В. Харитонова, Е. В. Шевченко; отв. ред. В. Я. Таций. – Харьков: Право, 2012. – 510 с.
2.	 Гилинский Я.И. О системном подходе к преступности / Я. И. Гилинский // Правоведение. – 1981. - №5. – С.49-56.
3. 	Оболенцев В.Ф. Базові засади системного аналізу злочинності та віктимізації в Україні / В. Ф. Оболенцев. – Харків: Юрайт, 2016. – 120 с.