Леся Хоменко-Семенова, 
к. пед. н., доцент,
м. Київ

Умови самореалізації особистості студента шляхом саморозвитку

Хто хоче зрушити світ, нехай зрушить себе!
Сократ
Ідеї самореалізації особистості в українській педагогіці сягають праць представників гуманістичного напрямку, які вважали центром педагогічного процесу унікальну цілісну особистість людини. Так, прагнення до самоосвіти, саморозвитку, самовиховання особистості є визначальними в системі педагогічних поглядів філософа, поета, представника етико-гуманістичного напрямку вітчизняного просвітительства Г. Сковороди, який вважав, що ідеальним є тільки те суспільство, у якому кожен має можливість реалізувати свої задатки у «властивій праці», використовуючи їх у житті.
Визначаючи самореалізацію найбільш значущою категорією серед тих, що характеризують самостійність особистості, її активність, цілісність, сутнісні сили, українські науковці звертають увагу на існування зв’язку самореалізації з іншими «само» - процесами: самопізнанням, самовдосконаленням, самоздійсненням, самостворенням, самовизначенням, самоідентифікацією, самоствердженням, саморегуляцією, самовираженням, самовихованням, самоосвітою, самоорганізацією, саморозвитком.
Неповторність і цінність особистості полягає в умінні постійно працювати над собою, самовдосконалюватися, максимально вивчати свої можливості, якнайдоцільніше використовувати їх у своїй діяльності з метою самореалізації.
Самореалізована особистість здатна продуктивно заповнити собою життєвий простір на професійному, особистісному, суспільному рівнях. Людина, яка досягла поставної мети ніколи не зупиниться на досягнутому, оскільки бажання саморозвитку лише підсилиться через здобутки.
Виокремлюючи шляхи самореалізації особистості саме у процесі професійної підготовки, одним із них вважаємо орієнтацію освітнього процесу на інноваційні технології навчання. Основою подібних технологій є орієнтація на самоосвіту, самовиховання та формування здатностей до саморозвитку, що опирається на стимулювання особистісної мотивації освітнього суб’єкта до активності у навчально-виховному процесі. Інноваційні технології як змістовна техніка навчально-виховного процесу не можуть не стосуватися ключових понять, що зв’язуються з феноменом «самореалізації» особистості. Методологічною основою таких технологій є відоме положення А. Маслоу про те, що людина, яка прагне до самореалізації, більшою мірою живе у реальному світі, ніж у світі абстрактних ідей або стереотипів.
Важливим чинником самореалізації особистості є організація його діяльності у колективі. Роль і значення навчального колективу у реалізації процесів індивідуального розвитку розглядається як один з найважливіших для самореалізації особистості.
Ще одним важливим компонентом вказаної технології є формування в особистості адекватної самооцінки своїх здатностей та рівня їх розвиненості. У розвитку особистості самооцінка виконує захисну функцію, вона забезпечує їй відносну стабільність і автономність, але може вести до викривлення даних досвіду та негативно впливати на розвиток.
Отже, вважаємо, що самореалізацію особистості можна розглядати як свідомий процес найбільш повного розкриття і зростання потенційних та спонукально-мотиваційних сутнісних сил людини, як процес самоствердження власного «Я», розуміння особливостей процесів самореалізації як таких, що ініціюються особистістю, являє собою складне завдання для освітньої практики, оскільки активність освітнього суб’єкта має знаходити підтримку та відповідні умови.

Список літератури
1. Ковалева А. В. Проблема самореалізації особистості в системі наук про людину / А. В. Ковалева // Засоби навчальної та науково-дослідної роботи : зб. наук. пр. ХДПУ ім. Г. С. Сковороди. – Вип. 17. – Х., 2002. – C. 43 – 47.
2. Маслоу А. Мотивация и личность / А. Маслоу // Пер. с англ. А.М. Татлыдаевой. –СПб.: Евразия, 1999. – 479 с.