НАЦІОНАЛЬНИЙ АВІАЦІЙНИЙ УНІВЕРСИТЕТ
НАВЧАЛЬНО-НАУКОВИЙ ЮРИДИЧНИЙ ІНСТИТУТ

Кафедра кримінального права і процесу

Методичні рекомендації 
з організації самостійної роботи студентів 
з дисципліни «Прокурорський нагляд»
 
для студентів _081 «Право»___________________
(шифр та назва напряму (спеціальності) підготовки

 
 
 						Укладач      к.ю.н., Кумановський М.В..
(науковий ступінь, вчене звання, П.І.Б. викладача)

Розглянуто та схвалено
на засіданні кафедри кримінального 
права і процесу
                                                                        					 
Протокол № ____ від «___»_____20__р.
Завідувач кафедри__________________

ЗМІСТ

| стор.
ВСТУП | 3
Модуль 1. Прокурорський нагляд | 4
Тема 1.1.  Прокурорський нагляд як самостійна галузь державної діяльності | 4
Тема 1.2. Організація роботи в органах прокуратури | 10
Тема 1.3. Робота із зверненнями громадян та юридичних осіб в органах прокуратури | 27
Тема 1.4. Нагляд за додержанням і застосуванням законів | 27
Тема 1.5. Прокурорський нагляд за додержанням законів про неповнолітніх | 35
Тема 1.6. Прокурорський нагляд за додержанням органами внутрішніх справ законодавства про адміністративні правопорушення | 48
Тема 1.7. Нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство | 54
Тема 1.8. Участь органів прокуратури в міжнародному співробітництві | 84
Список джерел |

Вступ
Важливою складовою підготовки у вищих навчальних закладах висококваліфікованих фахівців є самостійна робота студентів.
Інформаційно-методичним забезпеченням самостійної роботи студентів слугує перелік питань для самостійної підготовки, що передбачені планами практичних занять, а також список літератури до теми.
Основною рекомендацією із самостійного одержання і поглиблення знань з дисципліни може слугувати опрацювання та критичне осмислення рекомендованої літератури, насамперед першоджерел, а також підготовка схем і порівняльних таблиць.
Самостійна робота студентів покликана сприяти досягненню мети, яка поставлена перед навчальною дисципліною. Приступаючи до самостійної роботи, студент має усвідомити мету дисципліни та ті завдання, які стоять перед ним. Метою викладення дисципліни є ознайомлення студентів з загальною та особливою частинами кримінального права у порівняльному аспекті, розкриття її значень для охорони прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб у кримінальному праві, для зміцнення законності і правопорядку в суспільстві і державі, отримання студентами фундаментальних знань і надання навичок у їх застосуванні.
Завдання для самостійної роботи спрямовані на закріплення навчального матеріалу. Їх виконання передбачає засвоєння основного змісту тем дисципліни. Разом з тим, виконання таких завдань потребує творчого підходу з боку студента, вміння самому ставити додаткові питання та давати на них відповіді, оцінювати результати власної роботи та порівнювати їх з іншими, аналізувати типові і нестандартні ситуацій.

МОДУЛЬ 1. «Прокурорський нагляд»
Тема 1.2. Прокурорський нагляд як самостійна галузь державної діяльності
План
1.	Історія становлення системи гілок влади у правовій державі. 
2.	Історія  прокуратури України. 

Методичні рекомендації

Вивчаючи дану тему, студентам перед усім слід визначитись із поняттям державної влади та місце прокуратури.
Прокуратура України - самостійний централізований орган державної влади, що діє в системі правоохоронних органів держави та забезпечує захист від неправомірних посягань на суспільний і державний лад, права й свободи людини, а також основи демократичного устрою засобами та методами, які передбачено законом. Прокуратура не підпорядковується виконавчій або судовій владі, оскільки її діяльність є елементом системи стримувань і противаг між гілками влади, які формуються та утверджуються в державі після прийняття нової Конституції. "Фундаментальні гілки влади - законодавча, виконавча та судова, які уособлюють єдину державну владу та її поділ, зовсім не виключають можливості існування інших функціонально самостійних правових інститутів. їх наявність визначається реальними потребами побудови правової держави і державно-правового життя суспільства в даний конкретний період, необхідністю демократичних форм контролю гілок влади у випадках, коли їх діяльність не відповідає принципам і положенням Конституції". Проголосивши незалежність, Україна першою серед колишніх республік СРСР 5 листопада 1991 року прийняла Закон України "Про прокуратуру", який було введено в дію 1 грудня 1991 року. Саме цей день відзначають як День працівників прокуратури.

Тема 1.2. Організація роботи в органах прокуратури

План

1.	Відносини прокуратури з органами місцевого самоврядування. 
2.	Відносини прокуратури з підприємствами установами та організаціями незалежно від форми власності
Методичні рекомендації

Особливості взаємовідносин між прокуратурою і вищезазначеними структурами публічної влади обумовлюються трьома важливими чинниками.По-перше, тим, що, на відміну від інших традиційних гілок державної влади, виконавчі структури складають розгалужену владну вертикаль: від Кабінету Міністрів України до районних державних адміністрацій і включать у себе органи як загальної, так і спеціальної компетенції (міністерства і відомства України та їх місцеві органи). Органи місцевого самоврядування, хоча і не складають владної вертикалі, але теж є досить розгалуженими (від обласних до сільських рад та їх виконавчих органів). Та обставина, що прокуратура являє собою розгалужену систему органів, в тому числі спеціалізованих, створює об'єктивні передумови для різноманітних контактів прокуратури з органами і представниками цих владних структур.По-друге, тим, що, на відміну від законодавчої і судової влади, на зазначені системи повною мірою поширюється прокурорський нагляд за додержанням законів в Україні.По-третє, у взаємовідносинах між органами прокуратури і органами виконавчої влади, виходячи з завдань прокуратури, найбільшого значення набувають питання контрольної і правоохоронної діяльності, що вирішуються тією чи іншою мірою більшістю структур, які належать до цієї гілки влади. Це підводить нас до висновку про те, що поняття "контрольно-наглядова влада" може використовуватись і в ширшому розумінні, ніж у розділі першомуроботи. Проте в цьому випадку і з теоретичних, і з практичних позицій конгломерат різних контрольних і правоохоронних органів не може претендувати на виділення в окрему гілку влади через те, що ці органи уже входять до виконавчої влади. Останнім часом важливою проблемою взаємовідносин прокуратури і державної виконавчої влади є визначення вкладу, яку кожна з них закликана вносити у справу зміцнення правопорядку, їх завдання у цій сфері певною мірою збігаються, проте обсяг цих завдань і методи їх вирішення істотно відрізняються. Це особливо стосується органів виконавчої влади загальної компетенції: Кабінету Міністрів України, обласних і районних державних адміністрацій.
Тема 1.3. Робота із зверненнями громадян та юридичних осіб в органах прокуратури

План
1.	 Законодавча регламентація системи прокуратури України.
2.	Система прокуратури України до реформи
Методичні рекомендації

Систему прокуратури України становлять:
1) Генеральна прокуратура України;
2) регіональні прокуратури;
3) місцеві прокуратури;
4) військові прокуратури;
5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура.
До військових прокуратур належать Головна військова прокуратура (на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України), військові прокуратури регіонів (на правах регіональних), військові прокуратури гарнізонів та інші військові прокуратури (на правах місцевих), перелік яких визначається. У разі якщо в силу виключних обставин у певних адміністративно-територіальних одиницях не діють органи прокуратури України, які мають здійснювати там нагляд, за рішенням Генерального прокурора виконання їх функцій може покладатися на військові прокуратури. Утворення, реорганізація та ліквідація військових прокуратур, визначення їх статусу, компетенції, структури і штатів здійснюються Генеральним прокурором. 3. Особливості організації і діяльності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури визначені статтею 8-1  Закону. Утворення Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, визначення її структури і штату здійснюються Генеральним прокурором за погодженням з Директором Національного антикорупційного бюро України.

Тема 1.4. Нагляд за додержанням і застосуванням законів

План

1.	Історія зміни статусу прокурора.
2.	Статус прокурора до реформи органів прокуратури
Методичні рекомендації
Ст. 15 ЗУ «Про прокуратуру» визначає таких осіб, які мають статус прокурора:
Генеральний прокурор України;
перший заступник Генерального прокурора України;
заступник Генерального прокурора України;
заступник Генерального прокурора України - Головний військовий прокурор;
заступник Генерального прокурора України - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури;
керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України);
заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України);
прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України);
керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної);
перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної);
заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної);
керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної);
заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної);
прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної);
керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої);
перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої);
заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої);
керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої);
заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої);
прокурор місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).
Прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.

Тема 1.5. Прокурорський нагляд за додержанням законів про неповнолітніх

План

1.	Функції прокуратури
2.	Суть функції загального нагляду до реформування орнанів прокуратури. 
Методичні рекомендації

Поняття, предмет та завдання прокурорського нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшу- кову діяльність. Повноваження прокурора по нагляду за додер- жанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність. Організація роботи по нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність.
Предмет і завдання прокурорського нагляду за додер- жанням законів органами, які проводять дізнання та досудове слідство. Правові основи нагляду за додержанням законів орга- нами, які проводять дізнання та досудове слідство. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням. Повноваження прокуро- ра під час нагляду за додержанням законів органами, які прово- дять дізнання та досудове слідство. Повноваження прокурора по нагляду за додержанням законів на початковому етапі досудово- го кримінального провадження. Прокурорський нагляд за додер- жанням законів при проведенні гласних та негласних слідчих (розшукових) дій. Нагляд за додержанням законів при повідом- ленні про підозру. Нагляд за додержанням законів при застосу- ванні запобіжних заходів. Нагляд за законністю продовження строків досудового розслідування, а також зупинення досудового розслідування. Нагляд за законністю дій і рішень при закінченні досудового розслідування. Організація участі прокурора у досу- довому розслідуванні. Координаційна діяльність прокуратури у сфері протидії злочинності. Організація досудового слідства в органах прокуратури.
Поняття державного обвинувачення та завдання проку- рора в судовому кримінальному провадженні. Підготовка про- курора до участі в судовому розгляді. Повноваження прокуро- ра, який підтримує державне обвинувачення в суді. Участь про- курора у підготовчому судовому провадженні. Участь прокуро- ра в судовому слідстві. Промова прокурора в суді: структура і зміст. Відмова прокурора від підтримання державного обвину- вачення в суді, зміна державного обвинувачення та висунення додаткового обвинувачення: підстави, порядок і правові наслід- ки. Участь прокурора в судовому провадженні з оскарження судо- вих рішень. Участь прокурора у кримінальному провадженні на підставі угод.
Предмет та завдання нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру. Право- ві основи нагляду прокурора за додержанням законів при вико- нанні судових рішень у кримінальних справах. Повноваження прокурора по нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах. Прокурорський нагляд за додержанням законів у місцях тримання затриманих та попе- реднього ув’язнення. Прокурорський нагляд за додержанням законів у місцях позбавлення або обмеження волі. Прокурорсь- кий нагляд за додержанням законів при виконанні криміналь- них покарань, не пов’язаних з позбавленням волі. Акти проку- рорського реагування на порушення законів в установах вико- нання кримінальних покарань.

Тема 1.6. Прокурорський нагляд за додержанням органами внутрішніх справ законодавства про адміністративні правопорушення

План
1.	Міжнародний аспект у питанні порядку зайняття посади прокурора
2.	Історичний аспект регламентації вимог до кандидата на посаду прокурора 
Методичні рекомендації

1) прийняття Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів рішення про проведення добору кандидатів на посаду прокурора, що розміщується на офіційному веб-сайті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та повинно містити виклад передбачених Законом вимог, яким має відповідати кандидат на посаду прокурора, а також перелік документів, що подаються до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, і кінцевий термін їх подання;
2) подання особами, які виявили бажання стати прокурором, до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів відповідної заяви та документів, визначених Законом;
3) здійснення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів на основі поданих кандидатами на посаду прокурора документів перевірки відповідності осіб вимогам, установленим до кандидата на посаду прокурора;
4) складання особами, які відповідають установленим вимогам до кандидата на посаду прокурора, кваліфікаційного іспиту;
5) оприлюднення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів на офіційному веб-сайті списку кандидатів, які успішно склали кваліфікаційний іспит;
6) організацію Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів спеціальної перевірки кандидатів, які успішно склали кваліфікаційний іспит;
7) визначення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів рейтингу кандидатів на посаду прокурора серед осіб, які успішно склали кваліфікаційний іспит та щодо яких проведено спеціальну перевірку, а також зарахування їх до резерву на заміщення вакантних посад прокурорів;
8) проходження кандидатом на посаду прокурора спеціальної підготовки в Національній академії прокуратури України;
9) оголошення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів у разі відкриття вакантних посад прокурорів конкурсу на зайняття таких посад серед кандидатів, які перебувають у резерві та пройшли спеціальну підготовку;
10) проведення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів конкурсу на зайняття вакантних посад прокурорів на основі рейтингу кандидатів;
11) направлення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів подання керівнику місцевої прокуратури щодо призначення кандидата на посаду прокурора;
12) призначення особи на посаду прокурора;
13) складення особою присяги прокурора.

Тема 7. Нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство

План

1.	Юридичні колізії в законодавстві з питання нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність. 
2.	Юридичні колізії в законодавстві з питання  нагляду за додержанням законів органами, які проводять дізнання, досудове слідство
Методичні рекомендації
Прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав:
1) невиконання чи неналежне виконання службових обов’язків;
2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення;
3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень;
4) порушення встановленого законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов’язання фінансового характеру;
5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об’єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури;
6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики;
7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку;
8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення;
9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.

Тема 8. Участь органів прокуратури в міжнародному співробітництві

План
1.	Звільнення керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
2.	 Звільнення Головного військового прокурора
Методичні рекомендації

Прокурор звільняється з посади у разі:
1) неможливості виконувати свої повноваження за станом здоров’я;
2) порушення ним вимог щодо несумісності, передбачених статтею 18  Закону;
3) набрання законної сили судовим рішенням про притягнення прокурора до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення, пов’язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції";
4) неможливості переведення на іншу посаду або відсутності згоди на це у зв’язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі;
5) набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо нього;
6) припинення громадянства України або набуття громадянства іншої держави;
7) подання заяви про звільнення з посади за власним бажанням;
8) неможливості подальшого перебування на тимчасово вакантній посаді;
9) ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.
Військовослужбовці військової прокуратури можуть бути звільнені з військової служби відповідно до законодавства, що регулює порядок її проходження, а також у зв’язку з переведенням на інші посади в органи прокуратури України або за власним бажанням.
Особами, які в установленому цим Законом порядку приймають рішення про звільнення прокурора з посади, є:
1) Генеральний прокурор - щодо прокурорів Генеральної прокуратури України;
1-1) керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури - стосовно прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури;
2) керівник регіональної прокуратури - щодо прокурорів відповідної регіональної прокуратури та прокурорів місцевих прокуратур, які розташовані у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної регіональної прокуратури;
3) військовий прокурор регіону - стосовно прокурорів відповідної військової прокуратури регіону та прокурорів військових прокуратур гарнізонів, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної військової прокуратури регіону.
Повноваження прокурора припиняються у зв’язку з:
1) досягненням шістдесяти п’яти років;
2) смертю;
3) визнанням його безвісно відсутнім або оголошенням померлим;
4) рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора.