Булгакова Н.Б.
доктор пед. наук, професор
 м. Київ

Концентроване навчання 

В реальному навчальному процесі навіть за ясності цілей і завдань іноді виникає протиріччя між тим, що необхідно сформувати у студента і тим, як це реалізується. В сучасних умовах переходу до інформаційного суспільства, майбутнє якого пов’язується з широкими можливостями для самореалізації студента, переважна роль відводиться не формуванню сукупності його знань, вмінь, навичок, а досягненню певного рівня соціалізації, який спрямовано на повноцінне самостійне життя особистості (тобто не процесу навчання, а результату). Звідси проблема оптимізації змісту має глобальний характер.
Виходячи з того, що сучасна структура змісту освіти формується в умовах стандартизації, виокремлення інваріантного і варіативного компонентів, гуманізації навчання, вона має відповідати процесу соціалізації і розвитку особистості. При величезному обсязі і різноманітності фактичного і теоретичного матеріалу завдання відбору змісту навчальної дисципліни може бути успішно розв’язане, наприклад, при визначенні й чіткому дотриманні певних критеріїв.
Аналіз науково-методичної літератури показав, що сучасний науково-методичний підхід поєднує в собі діяльнісний і системно-структурний підходи. Діяльнісно-структурна систематичність відображає технологію конструювання змісту і обсягу навчальної інформації. Такий підхід дає змогу використовувати однакові логічні відношення між тими елементами змісту, які є основними із всієї сукупності знань предмету. Глибина оволодіння змістом предмета стає більшою в тому випадку, коли всі його елементи сконцентровані і пов’язані між собою  загальною ідеєю або поняттям чи закономірністю. Охоплення багатьох деталей змісту однією основною ідеєю чи поняттям підвищує і глибину, і широту сприйняття знань предмету. Наприклад, таким зв’язуючим поняттям як “розвиток, виховання” особистості в курсах “Педагогіка вищої школи”, “Вища освіта і Болонський процес” нами вибрана система критеріїв періодичності, які охоплюють всю систему знань і періодично повторюються при викладанні різних тем курсів. В результаті сформовані знання виступають нерозрізненими фрагментами, а інтегрованими в цілісну систему.
Форми навчання цих предметів (лекції, практичні заняття, самостійна робота з літературою) – це спільна теоретична діяльність викладача і студентів, що виконує функції дослідницької діяльності з аналізу теми предмета, коли виявляються різні пізнавальні аспекти, що приймають форму знань. Загальний спосіб організації такої діяльності, розуміння студентом ролі пізнавального змісту гуманітарної освіти, підвищення його мислення, формування творчої думки зростає в умовах концентрованого навчання.
Технологія концентрованого навчання – це форма організації навчального процесу, коли увага педагогів і студентів на певних відрізках часу сконцентрована  тільки на вивченні 3 – 4-х навчальних дисциплін. Це можливо, наприклад, якщо навантаження навчального року розподілити на чотири рівні частини. Концентроване навчання сприяє економії навчального часу на засвоєння предметної інформації, формуванню пізнавальних умінь студента, підвищує  цілісність  розвитку його мотиваційної, інтелектуальної сфери.